Giv mig bolden.
Skyd!
Ja!
Jack, jeg ville bare sige, at hun ikke har det så godt.
Hendes tilstand er blevet værre. Jeg har givet hende noget for smerten.
Mark?
Hej, skat.
Hej, mor.
- Hvorfor vækkede du mig ikke? - Jeg synes, du skulle sove.
Jeg vil hellere se dig.
- Har far fortalt dig alting? - Ja.
Jeg ved, du nok skal klare det.
Mor...
Jeg vil altid være der, Mark.
Altid.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig, mor.
Du skal ikke dø, mor.
Det lover jeg.
Du skal ikke dø, for det vil jeg ikke tillade.
Af jord er du kommet, til jord skal du blive.
Herren giver og Herren tager.
Herren lyser på hende.
Herren tager hendes sjæl og giver hende fred. Amen.
Jeg kan ikke forlade ham.
- Han har brug for mig. - Det er to uger, Jack.
Jeg kan ikke gøre det.
Det er ikke som om, han skal være hos fremmede.
Jeg er din bror. Jeg er familie.
Du sagde, at hvis aftalen i Tokyo blev underskrevet, havde du og Mark penge.
- Du skulle aldrig forlade ham igen. - Jeg vil, hvad der er bedst for ham.
Jeg ved det er hårdt, men det er din chance, Jack.
Du må tage den, for din og Marks skyld.
Derudover vil det være godt for ham, at være iblandt andre børn.
Jeg kører ham selv op til Maine.
Vi har brug for noget tid sammen.
Du. Andenpilot.
Hvis du bliver træt af at bombe universet,
så se hvad du går glip af her.
Mark, jeg ved det gør ondt... men lad være med at lukke mig ude.
- Hun kommer tilbage. - Nej, Mark.
Måske ikke som sig selv, men hun kommer tilbage.
Mark, jeg savner hende også.
Men hun er ikke mere.
Nej.
Mark.
De er her.
- I klarede det. - Åh, mand. Elleve stater på tre dage.
- Connie, sig goddag til onkel Jack. - Goddag, onkel Jack.
- Hun er smuk, Wallace. - Som sin mor.
- Hvordan går det, Mark? - Udmærket.
- Mor sagde, jeg kan vise dig huset. - Hun får altid sin vilje.
Det bliver OK, Jack.
Mor. Gæt, hvem der er her.
- Mark? - Hej.
Åh, Gud. Sikke du er vokset.
Jeg kan dårligt tro, det er ti år siden.
Jack.
Hej. Jeg værdsætter alt det du gør.
Janice ville have gjort det samme.
Henry. Kom herned.
Gæstfrihed, Henry.
Her. Jeg lavede to, så vi kan være brødre.
Som om en ikke var nok.
OK, jeg talte med Alice Davenport her til morgen.
Hun er den terapeut, der tager sig af Wallace på hospitalet.
Hun sagde, hun gerne ville tale med Mark, mens du var væk.
Det er en god idé. Jeg kan ikke komme igennem til ham.
Har alle, hvad de skal bruge?
Ja, mor.
Det smager virkeligt godt.
- Vil du have noget salat, Jack? - Ja, tak.
Vidste du, de havde revet fyrtårnet ned?
Åh, nej. Det ude på kanten? Jeg elskede det sted.
Ja, det gjorde vi også.
- Var det ikke der I først... - Først hvad?
Hvor... din far og jeg havde vores første picnic.
- Nej, det er ikke godt nok. - Nu begynder det.
Så skal man have indmaden ud. Det bruger man den her til.
Sådan.
Henry.
OK, vent.
Jack. Han skal nok klare det.
Ja.
Mark, du forstår det godt, ikke?
Jeg tager af sted nu så jeg... aldrig bliver nødt til at tage af sted igen.
To uger, måske mindre.
Op med humøret.
Det er vinterferie. Du skal bare lege med Henry og have det sjovt.
Jeg elsker dig, far.
Jeg elsker også dig.
Vi er snart sammen igen.
Det lover jeg.
Kys mig farvel.
Jeg elsker dig.
Farvel, far.
Granat!
Ikke så hurtigt. Hvad med noget morgenmad?
- Har du sovet godt? - Ja.
Ja? Holdt Henry dig ikke vågen hele natten med sin snak?
- Nej. Det var helt fint. - Godt.
Vi er meget glade for, at du er her, Mark.
Mark. Kom. Lad os komme af sted.
- Vi ses til frokost. - Tak.
Mark.
Godt grebet. Kast.
Højdeskræk?
- Nej. - Godt.
Vi ses deroppe.
- Kommer du med? - Klart.
Kom nu. Det er let.
Hjælp mig op.
Hvis jeg slap, tror du så, du kunne flyve?
Hjælp.
Stop!
Henry, granat!
Virkelig? Se her engang.
Godt kast.
Ja!
Hvad fanden sker der her?
- Tid til at komme af sted. - Kom tilbage, møgunger!
Vent, Henry!
Fedt.
Hvad er der i æsken?
- Kom bare. - Man får kræft af dem.
Og hvad så? Man skal dø alligevel.
Så du din mor, efter hun var død?
Jeg ville gerne. Men jeg måtte ikke.
Du skulle have tvunget dem. Det er meget vigtigt.
De fleste kan ikke lide at tale om døden. Det er det, du skal undersøge.
- Videnskabeligt set. - Sådan føles det ikke.
Hvordan så din mor ud, den sidste gang du så hende?
- Lidt bleg. - Lidt bleg.
Jeg så godt efter, da min lillebror Richard druknede i badekarret.
- Druknede din bror? - Han var helt blå.
Du skulle have set på hendes øjne og læber,
og følt hendes hud for at se, om den var varm eller kold.
- Hold kæft om min mor. - Bliv ikke sur.
- Jeg prøver at være videnskabelig. - Hold kæft eller jeg slår dig.
Prøv bare...
så kaster jeg dig derned.
Virkelig?
Hør, undskyld.
Det var dumt af mig. Jeg ved, hvordan jeg ville have det, hvis min mor var død.
Venner?
OK.
- Ham fyren var skræmmende. - Ja, og stor. Du var...
Du var kridhvid. Og du var ligesom...
OK. Det er sent. Stop med det.
Jeg mener det. Ikke et pip til.
Pip! Pip!
Du, Henry.
- Hvad? - Det var sjovt i dag.
I morgen bliver endnu bedre.
- Har du læst Skeletmanden? - Hvem?
Han er en superhelt, som ikke kan dø, fordi han allerede er død.
- Læser du ikke tegneserier? - Nej, de ødelægger hjernen.
Det var hyggeligt at mødes!
Kom!
Nej!
Henry, kom. Lad os komme af sted.
Jeg elsker den hund.
- Er det ikke din mor? - Jo. Hun er altid derude.
- Hvorfor? - For at tænke på Richard.
Underligt, ikke?
Kom. lad mig vise dig min nye opfindelse.
Kom.
- Hvor skal vi hen? - Hen til mit skur.
Fedt. Hvordan fungerer den?
Det tog mig tre måneder at bygge den. Smuk, ikke?
Man trækker snoren tilbage, og lader den her.
Tag et søm. Prøv. Lås og lad.
Nu skal vi...
få missen i sigtet.
Ram den ikke. Bare skræm den.
Klart.
Fantastisk skud.
Ja. men sigtet er ikke helt, som det skal være endnu.
FAMILIEKONSULTATION
Det er rart til en afveksling.
De fleste af mine patienter vil bare tale.
Jeg har ikke mere at sige.
Det mener din far ellers.
- Han vil have, jeg taler om min mor. - Nogle gange hjælper det.
Jeg kan godt klare det.
- Kan du? - Det skal jeg.
Hvorfor?
Fordi, når man lover noget,
og det er ens fejl...
Hvad gjorde du?
Jeg lod en dø.
Mor?
Mark?
Skat,
hvad er der galt?
Det er dig.
Du er kommet tilbage.
Jeg vidste, du ville komme tilbage.
Søde. Jeg er lige her.
OK, jeg er lige her.
Det er OK.
Jeg er lige her.
Jeg ved, du savner hende.
Det er OK. Det skal nok blive OK.
OK, her er et stykke. Nu.
- Det har blåt i sig. - Så må det være himlen.
Ja. Og det har en lige kant.
Så skal den være her.
Præcis. OK.
- Mark. - Ja?
- Kan du lide at bo i vores hus? - Klart.
Vi skal nok passe godt på dig, så du ikke bliver ked af det.
Mark, klokken er 9.00. Lad os komme af sted.
- Ikke dig. - Hvorfor? Han er også min ven.
Jeg vil lege med dig senere.
Jeg er ligeglad med dine åndssvage hemmeligheder. Jeg har mine egne.
Jeg fortæller dig ikke en eneste.
Status.
Systemet ladet og klar.
- Prøv at ramme skiltet. - Negativ.
Prøv at ramme lyset.
Negativ.
Sigter.
Hvad laver du?
Åh, Gud.
Jeg prøvede bare at skræmme den.
Du, Mark. Hvor er din sans for humor?
Mark?
- Undskyld. - Det er OK. De falder altid ned.
Er hun ikke dejlig?
Syntes du om hende?
Ja. Det gjorde alle.
Hun var et dejligt menneske.
Hun elskede dig meget højt, Mark.
Sidste gang jeg så hende... sagde hun, hun aldrig ville forlade mig.
Det er sandt.
Din mor lever videre i dig. Hun vil altid være en del af dig.
Og dig.
Ja.
Er det Richard?
Ja.
- Du savner ham sikkert. - Selvfølgelig gør jeg det.
- Hej. - Hej, Henry.
Mark, der er noget jeg vil vise dig i skuret.
Har du lyst? Det er OK. Jeg lægger dem væk, OK?
Hvad laver I så derude?
Beklager, mor. Tophemmeligt.
Hør, jeg er ked af det med hunden. Det var et uheld.
Du tror da ikke, jeg ville gøre sådan noget med vilje, vel?
- Hvad ville du vise mig? - Du skal møde en særlig person.
- Hvem er han? - Mr Highway.
- Hvad vil du med ham? - Det afhænger.
- Af hvad? - Dig.
- Om du vil hjælpe eller ej. - Hjælpe dig?
Jeg lover dig noget utroligt,
noget du aldrig vil glemme.
Er du med?
Hvor skal vi hen?
Nu er vi her.
Her. Hjælp mig med at sætte ham herop.
OK.
Kom så, Mr Highway. Se engang.
Stakkels Mr Highway.
Han tænker på døden. Han har haft et skrækkeligt liv.
- Hvad? - Sig farvel.
Nej!
Kom. Lad os komme af sted.
Jeg vidste det ikke.
- Du sagde det ikke. Hvorfor ikke? - Bare ti stille.
Ved du, hvad du har gjort?
Kom nu. Vi var sammen om det.
Du kunne have slået andre mennesker ihjel.
- Med din hjælp. - Jeg vidste ikke, du ville gøre det.
Jeg har ondt af dig, Mark. Du ved ikke, hvordan man morer sig.
- Hvad? - Fordi du er bange hele tiden.
Jeg kender det. Jeg plejede også at være bange.
- Indtil jeg fandt ud af det. - Fandt ud af hvad?
Når man indser man kan gøre hvad som helst, er man fri.
Man kan flyve.
Ingen kan røre en.
Ingen.
Mark...
vær ikke bange for at flyve.
Du er syg.
Jeg lovede dig noget utroligt, noget du aldrig ville glemme.
Hvor er takken?
- Den største. - Den største? Virkelig?
Kan du gribe den?
Hvor blev den af?
Jeg er her på Route 233 i udkanten af Rock Harbor
hvor der i dag var en ulykke, der involverede 10 biler.
Betjent Holman fra politiet i Rock Harbor udtalte, at det var et mirakel,
ingen blev alvorligt såret. Fire blev bragt på hospitalet for mindre skader.
De er alle udskrevet. Dette er Andrea Hall. Tilbage til studiet, Bob.
Fortæl dem det. Eller, endnu bedre, skal vi gøre det sammen?
"Det var Mark, far. Han fik mig til det."
"Vi legede bare. Jeg vidste ikke, han ville gøre sådan noget."
"Vær ikke hård mod ham. Det er ikke hans skyld, han savner bare sin mor."
Hvad venter vi på? Lad os komme af sted.
Far, Mark har noget han gerne vil fortælle dig.
- Hvad er der galt med Mark? - Han opfører sig underligt.
Jeg må hellere se, om han er OK.
Jeg fortalte min far, at jeg ville tjekke, om du var OK.
Så, er du OK, Mark?
Lad mig være i fred.
Være i fred? Det er mit værelse.
Hør engang. Mor siger, vi kan tage ud at skøjte i morgen.
Connie, hvad sagde jeg, om at komme ind på mit værelse?
Men I arbejdede jo ikke eller noget.
Du svarer ikke på mit spørgsmål, så jeg må gøre det for dig.
Du må ikke komme ind på mit værelse. Ikke nu, ikke nogensinde. Aldrig!
Forkert. Det er også mit værelse. Og jeg siger, hun gerne må være her.
Mor, de slås.
Du kan godt lide min søster, ikke? Sådan en sød lille pige.
Det ville være synd, hvis der skete hende noget, hvis hun kom til skade.
Det ville gøre dig ked af det, ikke Mark?
Men sådan nogle ting sker.
Spørg bare min mor om Richard.
Drenge. Henry.
Hvad sker der?
Undskyld, Mor. Vi legede en virkelig dum leg.
Vi sloges ikke. Vi legede bare, ikke Mark?
Ja. Legede.
OK, men ikke så vildt, vel?
Det så ud som om, I prøvede at slå hinanden ihjel.
Susan sagde, du var her.
Jeg går ud fra, du glemte din aftale.
Jeg havde bare ikke lyst til at tale.
Det hjælper at tale. Det hjalp sidste gang, ikke sandt?
Du er læge.
Du ved den slags ting.
Tja, nogle ting.
Hvad tror du? Hvad gør folk onde?
Ond er et ord, som folk bruger, når de ikke længere prøver, at forstå en.
Der er en grund til alt, hvis vi bare kan finde den.
Hvad hvis der ikke er en grund?
Hvad hvis noget bare er?
Hvorfor, Mark? Tror du, du er ond?
Fordi du lod din mor dø?
Du ved, det ikke er sandt.
Hvad hvis der var den her dreng,
og han gjorde skrækkelige ting, fordi han godt kunne lide det?
Ville du ikke mene, at han var ond?
Jeg tror ikke, at nogle mennesker er onde.
Det burde du.
Connie, kom. Det er tid til frokost.
- Det er hos Evans. Det er Henry. - Hej, det er onkel Jack,
- Hej, onkel Jack. - Er Mark hjemme?
Mark? Nej. Mark er her ikke lige nu.
- Ved du, hvor han er? - Nej, jeg ved ikke, hvor han er.
- Har I det sjovt? - Vi har det rigtigt sjovt.
Mark kan godt lide, at være her. Ved du hvad? Vi kan også godt lide ham.
Fint, Vil du fortælle ham, at jeg ringede?
- OK, onkel Jack. Farvel. - Farvel,
Hvad skal I så lave i eftermiddag?
Det ved jeg ikke. Ikke så meget.
Jeg har inviteret din mor ud at spise i aften.
Kan i babysitte jer selv og ikke lave for meget ballade?
Klart, far.
Far, må jeg blive oppe og se Monster Fjernsyn i aften?
Nej. Det kan ødelægge din unge hjerne.
- Det er ikke dig, der bestemmer. - Jo, det er, dit kryb.
Henry. Det er nok.
Hvad er et kryb?
Mor, far, hør engang. Mark siger, han gerne vil flytte ind i Richards værelse.
- Det passer ikke. - Han synes godt om værelset.
- Det er ikke en dårlig idé. - Wallace.
Vi har talt om det tidligere. Jeg vil bare...
- Jeg vil ikke flytte derind. - Lad være med at lyve.
Elskede, tænk over det. Vi kan ikke fortsætte sådan i al evighed.
- Det er ved at blive til et museum. - Jeg sagde ikke i al evighed.
Værelset kan ændres, når jeg er parat.
Hvis Mark vil flytte, er der et fint værelse på tredje sal.
- Henry er ved at sætte det i stand. - Det er fint, hvis Mark flytter ind.
Der burde bo en der. Jeg siger ikke, at legetøjet skal smides ud.
Jeg har bare ikke lyst til, at tale om det lige nu.
Det ved jeg godt, men vi må se det i øjnene.
Det gør jeg også.
Jeg ser det i øjnene hver dag.
- Det er dig, der glemmer. - Susan.
- Åh, Wallace. - Susan.
Henry.
Hej, mor.
Græd ikke, mor.
- Du ser strålende ud. - Skal I virkelig af sted?
Ja, Mark. Vi har planlagt det i uger. I skal nok få det sjovt.
Hør, smukke. Restaurantens nummer ligger ved telefonen, OK?
OK. Hav en god aften.
Godnat, mor og far.
Vi kommer ikke sent hjem.
Mark. Gæt, hvad vi skal lege? Gemmeleg, og jeg gemmer mig først.
Nej, Connie, vent. Jeg har en bedre idé.
Jeg vil vædde med, at jeg finder hende først.
Connie, hvor er du?
Connie!
Det er ikke fair.
"Ikke fair"?
Hvad tror du, det er? En leg?
Connie, hvor er du?
Connie!
Hvad sker der?
Det er sjovt. Lad os gøre det igen.
Nej, Connie. Det er sengetid.
Du hørte, hvad hun sagde. Hun vil lege igen.
Connie, hvad hvis jeg læser en godnathistorie i stedet for?
Connie vil ikke høre historier. Vel, Connie?
Jo jeg gør, kryb!
"Og alle pigerne skreg "Bøh! Vi tager også din blindtarm."
"Godnat, små piger. Tak Gud for, at I er raske."
"Sov nu" sagde Miss Clavell. Hun slukkede lyset og lukkede døren."
"Det var det. Der er ikke mere."
Det var en fin historie, Mark.
- Hvad laver du? - Lægger min lillesøster i seng.
Så sød hun er.
Tror du virkelig, jeg ville gøre hende fortræd?
Ja.
Hvad vil du gøre ved det?
Holde øje med hende hele natten?
Wallace. Jeg beklager, men...
Du må holde op med, at give dig selv skylden for Richard.
Det kan jeg ikke. Det kan jeg bare ikke.
Jeg lod ham være alene. 15 centimeter vand i karret og jeg tog telefonen.
Susan, det var ikke din skyld.
Du må hellere komme på hospitalet.
Skal jeg aflevere Connie hos familien Anderson?
Nej, hun er ude at skøjte med Henry på Millers sø.
- Hvor er dine skøjter? - Connie!
Connie!
- Connie! - Ikke den vej!
Isen er tynd!
Henry!
Væk! Nej!
Hjælp mig, Henry. Hjælp mig.
Connie!
Henry, hjælp mig. Hjælp mig.
Hjælp mig med at komme ud!
Lad os komme forbi.
Hold jer tilbage.
OK.
OK, lad os få hende op.
- Wallace. - Susan, hun er OK.
Hun er OK. Det er OK.
De fik hende ud i tide. Hun klarer det. Hun er OK.
Jeg takker Gud for, at hun er OK.
Der er noget, jeg må fortælle dig.
- Hvad? - Jeg var ikke så tæt på.
Ved søen... Jeg tror ikke, det var en ulykke.
Hvad mener du?
Isen var for tynd. Henry drejede hende rundt.
De havde for meget fart på.
Og så gav han slip. Han kastede hende ud på den tynde is.
- Mark. - Henry sagde, han hadede hende.
- Hvad prøver du at sige? - Det har jeg sagt.
Hør hvad jeg siger.
Connie faldt ikke bare. Du ved ikke, hvordan han er.
Henry prøvede at dræbe Connie, og han kunne prøve igen...
Stop det! Stop, det er en løgn.
Henry er min søn. Han er min dreng, og jeg elsker ham.
Fortæl mig ikke den slags løgne igen.
- Henry. - Mor.
- Jeg så dig ikke. - Væk hende ikke.
- Jeg troede, du var hjemme med far. - Jeg var bekymret for Connie.
Hun skal nok klare det.
- Er hun vågnet? - Ja, i et øjeblik.
- Hun er lidt forvirret. - Ja.
Jeg tror ikke, hun vil huske, hvad der skete.
Det er godt. Det er sikkert bedre, hvis hun bare kan glemme det.
Henry. Hvad skete der ude på isen?
Det har jeg fortalt, mor. Det var et uheld.
Virkelig?
Jeg ved, jeg har behandlet hende, som en irriterende lillesøster,
men indtil i går havde jeg ikke indset, hvor meget hun betød for mig.
Det ved jeg godt.
Jeg må hellere komme hjem.
- Henry. - Ja, mor?
Det er lige meget. Vi ses derhjemme.
- Fortæl Connie, at jeg var her. - Det skal jeg nok.
- Hej, far. - Mark, hvordan har du det?
- Du må komme tilbage. - Hvorfor? Hvad er der galt?
Det er Henry. Han har gjort noget. Noget forfærdeligt.
- Hvad mener du med forfærdeligt? - Han har narret dem alle.
Alle tror, han er en flink fyr,
- men i virkeligheden er han ond. - Ond?
Han dræbte en hund med en ting, han lavede, der afskyder stålsøm.
Og i går... prøvede han at dræbe Connie.
Vent,,, Mark, er Wallace der? Eller Susan?
Jeg prøvede at fortælle dem det, men de tror mig ikke. Ingen tror mig.
Hvad med Dr Davenport?
Hun synes bare, jeg er en forstyrret lille unge.
Mark, du må fortælle Dr Davenport, hvad du har fortalt mig.
- OK. - Jeg er snart tilbage.
Skynd dig.
Hvad er der sket her? Hvad er du ked af?
Mark. Godt.
Hej, Mark.
- Hvad laver du her? - Han er her, fordi han vil hjælpe.
Han siger, I begge har haft problemer.
- Han er problemet. - Mark.
Du er på hans side, ikke sandt?
- Jeg er også på din side. - Nej, du er ikke.
Han har narret dig, ligesom alle andre.
Mark. Vent.
Jeg ville ikke skabe problemer for dig.
Det er ikke din fejl, Henry. Mark har det svært i øjeblikket.
- Er han OK? - Hvad mener du?
Måske burde jeg ikke nævne noget.
Men måden han opfører sig på, når der ikke er andre tilstede...
Dr Davenport, han skræmmer mig nogle gange.
Hvorfor?
Hvad gør han?
Spørg mig ikke om det.
- Det kan jeg ikke fortælle dig. - Hvorfor ikke?
Fordi Mark er min ven.
Du forråder ham ikke, det lover jeg.
Hjælp mig Henry. Fortæl mig hele historien.
Hele historien?
Du gik glip af en interessant samtale. Jeg kan godt lide terapi.
- Hvad fortalte du hende? - Beklager. Det er strengt fortroligt.
Du må hellere holde op med at lyve om mig, for der er ingen, der vil tro dig.
Før eller siden finder de ud af, hvad du laver.
Hvem er "de"? Min far? Min mor?
- Jeg fortalte din mor det. - Hvorfor skulle hun tro dig?
- Hun er min mor, ikke din. - Der tager du fejl.
- Hun er min mor. - Din mor? Er du skør?
Din mor er ormemad.
Mim mor sagde, hun altid ville blive hos mig.
Hun valgte din mor, som en måde at komme tilbage på,
men det forstår du sikkert ikke. Men det er sandt.
Hun er også min mor nu.
Du, Mark.
Lav ikke numre med mig.
Leder du efter lidt natmad?
Tag endelig. Spis. Drik.
- Lad mig ikke holde dig tilbage. - Hvad har du gjort?
"Gjort"? Mig?
Jeg forstår. Du tror, jeg har kommet noget i min families mad.
Du tror jeg har...
Mark, tag dig sammen.
Tror du virkelig, jeg ville gøre sådan noget?
Mor, far, det er Mark. Skynd jer.
Nej, Mark, stop. Stop.
Det er en fejltagelse. Han prøver at forgifte jer!
- Åh, Mark. - Nej!
Slap af.
Mark, hold op.
Stop.
- Stop nu. - Nej!
- Vi kan tale i morgen tidlig. - Om hvad?
- Der er ingen, der tror på mig. - Mark.
Godnat.
- Han er OK. - Åh, Wallace.
Han er OK. Hør, Jack er tilbage om nogle få dage.
Lad os klare det indtil han er tilbage.
Henry... læg dig til at sove.
Mor? Hvad laver du?
Jeg kiggede mig bare omkring.
Henry, hvis der var noget galt... så ville du fortælle mig det, ikke?
Hvad mener du?
Jeg mener, nogle gange når man er barn, så gør man ting...
Hvilke slags ting?
Ting man har det dårligt med?
Jeg har det ikke dårligt med noget.
Se hvad jeg fandt.
Hvor fik du den fra?
Du ved, hvor jeg fik den fra.
Jeg kunne ikke finde den efter Richards ulykke.
Har du haft den i al den tid?
Det var min, før den blev hans.
Men du vidste, jeg ledte efter den.
Hvor fik du den fra?
Henry?
Hvor fik du den fra?
Jeg tog den. Undskyld, mor.
Jeg tog den, fordi jeg ville have et minde om Richard. Derfor.
Må jeg få den tilbage?
Nej.
Nej, du må ikke få den tilbage.
- Men det er min. - Henry.
- Giv mig den! - Henry.
Henry?
- Hvad laver du? - Savner en.
Hvem?
Mark, græd du til din mors begravelse?
Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Jeg ville tro, at man normalt græder til sin mors begravelse.
- Men jeg er ikke sikker. - Det ville du ikke gøre.
- Ikke gøre hvad? - Gøre hende ondt.
Tror du virkelig, jeg ville gøre min egen...
- Vent. - Hvad?
Jeg huskede lige på noget. Hun er ikke min mor længere.
Hun er din mor. Var det ikke det, du sagde?
- Nu er hun din mor. - Ja.
Din mor, min mor. Og hvad så? Vi vil begge savne hende.
Jeg dræber dig forinden.
Stakkels Mark.
Så voldelig, så forstyrret.
Hvis du ikke passer på, så spærrer de dig inde.
Jeg kunne dræbe dig lige nu.
Gør det. Stik mig.
Man skal trykke ret meget til.
Blodet vil sprøjte over hele rummet.
Gør det så.
- Henry, har du set... - Far, hjælp mig!
Mark! Hvad fanden tror du, det er du laver?
- Svar mig! - Han er ikke sig selv.
- Du kunne have gjort ham fortræd. - Det er ham, der vil gøre andre ondt.
Mark, jeg er ked af, at vi ikke kan være venner.
Han vil gøre noget. Han sagde, han ville dræbe hende.
Vi ringer til Alice Davenport og taler med hende.
- Du må tro på mig. - Du må slappe af.
- Mark. Mark! - Jeg må ud herfra.
- Hvis det er det, du vil. - Du forstår ikke, onkel Wallace!
Du bliver herinde, indtil du er parat til at tale.
Onkel Wallace!
Susan! Susan!
Nej. Susan!
Jeg har besluttet mig for, at rydde op i skuret.
Henry, stop. Stop.
Vi må tale sammen.
Kan vi gå en tur sammen, Mor?
Ligesom da jeg var lille.
Nej. Susan!
Mark! Pas på glasset! Slap af.
- Roligt. Slap af. - Mark! Mark!
- Henry? - Ja, mor?
Du må fortælle mig sandheden nu.
- Hvad skete der, da Richard døde? - Ved du ikke det?
- Jeg vil gerne høre det fra dig. - Jeg legede nedenunder.
Henry. Lyv ikke over for mig, OK?
Lad være med at lyve overfor mig.
Fortæl mig så,
dræbte du Richard?
Hvad hvis jeg gjorde?
Tja...
- Hvad, mor? - Vi sørger for, du får hjælp.
Du ser ikke så frisk ud. Ser ud som om, det er dig der har brug for hjælp.
- Du må have tiltro til mig, Henry. - Nej.
Nej, det kan jeg ikke.
Du vil bare sende mig væk, ikke?
Nej. Nej, det vil jeg ikke.
- Du vil anbringe mig på en institution. - Nej, Henry.
Jeg vil meget hellere dø, forstår du? Jeg vil hellere være død.
Henry. Henry, nej.
Henry!
Leder du efter mig, mor?
- Åh, Henry. - Du troede, jeg ville springe, ikke?
Du kender mig nok ikke så godt, mor.
Henry!
Ja, mor?
Henry! Nej!
Jeg slår dig ihjel.
- Nej! - Jeg slår dig ihjel!
Hold fast, Henry. Hold fast i mig.
Kom så! Giv ikke slip.
Hold fast, Mark.
Hold fast i mig! Kom så!
Kom. Op. Træk.
Mark! Hold fast!
- Mor. - Henry.
Mor, jeg elsker dig.
Mor, jeg skal bruge din anden hånd.
Kom.
- Hjælp mig. - Mark! Hold fast.
- Hjælp mig. - Hold fast, Henry, kom så!
Mor, hiv mig op.
- Hjælp. - Nej, Mark. Nej!
Mor! Mor, jeg elsker dig.
Hjælp mig!
- Hold fast. - Hjælp mig.
Mor, hjælp! Hjælp mig.
Henry.
- Mor. - Henry.
Henry er borte, men resten af os er i sikkerhed,
Men nogle gange, sent om aftenen,
tager jeg mig i at tænke, ikke på Henry, men på Susan
og jeg spekulerer på, hvis hun skulle gøre det igen,
om hun så ville foretage det samme valg?
Det vil jeg nok altid spekulere over.
Men jeg ved, jeg aldrig vil spørge.
Visiontext tekster: Jacob Jensen
DANISH